Vågn op, Victor!
Du må ikke sove på din sidste arbejdsdag.
36 timer til, og så tager jeg på min anden bryllupsrejse til Venedig.
Jeg glæder mig! Ikke mere frosset snot i ansigtet.
Ingen mere katalogisering af værdiløse kryoseismiske målinger.
Ikke flere nætter hvor jeg ligger i ske med Brad for at holde varmen.
Indrøm, at du kommer til at savne os.
Det her kræver en afskedsskål.
Jeg siger ikke nej.
Du må hellere se på det der, Brad.
For helvede...
Hårde vinde fra nord, men ellers ser alt normalt ud.
-Hold dig varm derude. -Håber, konen bliver på gravid fluks.
Tak.
Skål for Brad.
-Stakkels Brad. -Tre defekte sendere. Et dårligt tegn.
Hvad er der nu?
Det kan ikke passe, at temperaturen falder så hurtigt.
Sagde du, at vinden var nordlig, Victor?
-Victor? -Den virker ikke.
Hører du mig, Brad? Kom tilbage!
Vi må hente ham, inden hans lunger fryser.
Modtager du mig, Brad?
-Kom! -Brad!
Brad!
Løb, Brad! Kom nu!
Rejs dig op! Kom nu!
Luk døren, inden vi begge dør!
Isstorme rammer USA's nordøstkyst
Tog forsinkede i Danmark
Normale temperaturer vender tilbage
Labrador ramt af mærkelige vinde
Tankskibe frosset inde
Her er mit andet hjem, familie.
-Vores hjem. -Du har ret. Vores hjem.
-Vi er kommet her i over 20 år, Jordy. -Allerede før du blev født.
Jeg hedder Jordan, far. Du valgt selv navnet.
Nu glæder det mig, at du aldrig tog mig med på dine nødrejser.
Jeg troede ikke, han kunne brokke sig hele vejen herop, men det gik!
-Imponerende. -Selv for en teenager.
-Jeg skulle til Cabo med Rory. -Det var før, du blev suspenderet.
Man kan ikke tage til Cabo, hvis man dummer sig!
-Du bad selv om det. -Det, jeg gjorde, var skidesjovt.
Rory er lige så skyldig som mig, men han er i Cabo nu!
Når vi tager tilbage, kan du bede Rorys forældre adoptere dig.
-Problemet løst! -Du er en problemknuser, skat.
Mr og mrs Summers!
-Dejligt at se jer. Hvordan var turen? -Lang.
Vi er vant til at komme om sommeren, så is og sne er lidt for meget.
Det kan jeg forestille mig. Det er i ikke vant til i Miami.
-Kender I hinanden? -Ja, det gør vi.
-Jordy, det her er Claire. -Jordan, men... Hej!
-Claires bedsteforældre byggede stedet. -Skal du arbejde her? Surt!
Nej, de tvinger mig ikke. Jeg har det vist i blodet.
-Er dine forældre her? -Nej, de er i New Mexico til konference.
Vi tænkte faktisk på at lukke, inden I ringede.
-Har I wi-fi? -Jeg...
Jeg skal arbejde i morgen, og Candace skal være frivillig på klinikken.
-Vil du vise ham lidt rundt? -Far!
Det gør jeg gerne, mr Summers! Skal vi sige i morgen klokken 9?
-Jeg bor hernede. -Så er det en aftale.
-Jeg går op og hviler mig lidt. -Jeg henter bagagen i bilen.
-Bærer du dem der op? Og den der. -Ja.
-Vil du...? -Ja, vi ses i morgen.
Op inden middag i weekenden? Jeg er chokeret!
-Hvad har du gjort ved min rigtige søn? -Meget morsomt.
Nu husker jeg det! Du skal mødes med Claire her klokken 9.
Hvorfor kommer du aldrig til tiden, når jeg spørger dig?
Apropos. Vi skal spise middag med far i aften, så mød mig 17.30.
Vi følges derover. Claire kan forklare, hvordan du finder den.
Alvorligt talt, Jordy. Du har kun én chance tilbage.
Vi må arbejde hårdt for, at du ikke blev smidt ud af skolen.
Og hvad så? Skolen er noget gylle. Jeg ville gerne være blevet smidt ud.
"Og hvad så"? Hvad med dine venner, for ikke at tale om din fremtid?
Åh, Jordy! Find nu snart noget at gå op i.
-Ellers spilder du dit liv. -Ja, mor.
-Vi har ikke talt færdigt om det her. -Godmorgen!
-Har I sovet godt? -Ja!
-Skal vi...? -Ja, gerne.
-Halv seks, Jordy. -Okay, mor.
-Hej! -Mor jer godt.
21. december, Pemberton-skoven.
Jeg har været i trupialens område i omkring tre timer-
-men har ikke set nogen fugle.
Jeg er meget forbløffet over det.
På denne årstid plejer der at være hundreder i disse skove.
Jeg ved ikke lige, hvad jeg skal gøre.
Hvor er I?
Hvad er der sket med dig, lille ven?
Hvor er alle dine venner?
Jeg kommer nok for sent til aftensmaden.
Beklager, jeg har kun min brors minicykel.
-Bli'r han ikke sur, hvis jeg låner den? -Kun hvis du ringer og siger det.
-Du kan bruge den, mens du er her. -Gerne!
-Hvor er folk henne? -Det er lavsæson.
Det her er det centrale Pemberton.
Byens eneste hotel ligger her, og butikken om hjørnet har alt.
Og der er Fiona!
Hun var min babysitter og lærte mig at køre bil og lave fransk manicure.
Så det eneste spændende i byen er et hotell og en madvarebutik?
-Jeg burde vara i Cabo nu. -Stakkels Miami!
Vil du sidde og drikke øl med vennerne? Kan du ikke klare rigtigt vejr?
-Kom, så giver jeg varm kakao. -Okay.
Hvorfor har du aldrig været her med dine forældre før?
-Arbejdsrejser. -Du kunne jo godt være taget med.
De ville nok ikke have, at jeg vandrede alene rundt i vildmarken.
-De taler om dig hele tiden. -Sikkert.
Det gør de!
-Hvad pokker var det? -Mr Watson, vores lokale racerkører.
Han er ret strid og kører spritkørsel, så hold dig fra ham.
-Kom, Miami! Jeg viser dig hullet. -Gaderne her er jo livsfarlige.
Hallo?
Hallo!
Jeg vil ikke forstyrre, men...
Undskyld. Jeg bankede på, men ingen svarede.
Roger Summers.
-Tim. -Har du en telefon?
Jeg har ingen dækning, og jeg er blevet forsinket.
-Den hænger på væggen. -Tak, det er pænt af dig.
Det er er klinikken, hvor din mor arbejder hver sommer.
Folk her ville ikke blive behandlet, hvis hun ikke var her.
Civilisationen er langt væk.
Har du lyst til at lave noget i morgen?
Jeg ved ikke, om jeg kan. Jeg har travlt på vores pensionat.
-Det er i orden. -Jeg laver sjov. Du er den eneste gæst.
Skal vi lave noget friluftsagtigt? Kan du klare en rigtig vinter, Jordy?
Ja da. Jeg holdt jo op med at ryste efter den tredje kop varme kakao.
-Denne gang skal du have vanter på. -Okay.
Vil du sige, at jeg har ringet, og at jeg ikke når middagen?
Fik du fat på din kone?
Nej, hun havde en patient. Jeg lagde en besked.
Du er dr. Tim Hughes fra Emergency Climate Coalition.
Det var jeg engang, men jeg forlod videnskaben for længe siden.
-Du forlod vist også alt andet. -Hvorfor ikke?
Planeten er døende, Roger. Og det er os, der er skyld i det.
Og ingen vil gøre noget ved det, fordi alle tjener for mange penge.
Du har i hvert fald gjort en forskel. Kyoto, udslipsbegrænsninger.
-Meget skyldte din indsats. -Det var kun en dråbe i havet.
Man skal jo begynde et sted.
Vi er en uddøende race, men ingen tager sig af det.
-Tror du, det kan ske pludseligt? -Hvilket?
De klimakatastrofer, I forudser.
Antallet af trupialer er faldet drastisk.
I år tog de af sted tidligt.
I dag fandt jeg den her. Den er gennemfrossen.
-Det bliver koldt heroppe om natten. -Ikke så koldt.
Der er noget galt.
Hvad er det, der ligger nord for byen?
En forskningsstation finansieret af flere universiteter og myndigheder.
De studerer vejret, seismisk aktivitet og mærker dyr.
Hvad som helst for at bruge de bevilgede penge.
Mon de har data, som kan hjælpe mig? Hvor langt væk er det?
-Det afhænger af hvordan. -Jeg går.
Hvis jeg kommer tilbage i morgen, skal jeg jo gå dobbelt så langt.
Det bliver snart mørkt. Du kan sove her, så kører jeg dig med snescooteren.
Det værdsætter jeg.
-Jeg må lige låne telefonen igen. -Selvfølgelig.
-Hvordan gik daten? -Det var ikke en date, men det gik fint.
-Her vist ikke så trist her alligevel. -Din mand har ringet to gange.
Først kunne han ikke nå middagen, og nu kommer han slet ikke.
Han vil køre på snescooter op til en station sammen med en anden forsker.
Giver det mening? Jeg synes, det lød helt tosset.
Det er faktisk typisk for ham.
-Vi kan jo godt gå ud at spise. -Glem det! Vi tager til vores pensionat.
-Undskyld. -Pyt med det. Det er ikke din skyld.
Jeg er glad for din hjælp.
Jeg er ligeglad med dine fugle, men du må ikke dø herude.
-Jeg vil ikke ha' det på samvittigheden. -Du lyder som min søn.
De burde have hørt os komme, når her er så stille.
Det tegner ikke godt.
Tak.
Hallo?
-Burde generatoren ikke være startet? -Den er måske frossen.
-Gennemfrossen. -Hvordan er det muligt?
Aner det ikke. Vi må tænke på, at det kan ske igen, ikke hvordan det skete.
-Du har ret. -Det med fuglene er ikke tilfældigt.
Dyr er klogere end mennesker. De ved besked.
Vi må have gang i computerne og se, om de har registreret noget.
Vi holder kontakt via dem her. Jeg bærer dem ud, og så begraver vi dem senere.
-Hvad synes du om stedet nu, Miami? -Det er fedt!
Som at være på en jetski, bare med en masse tøj på.
Ja. Jeg vil vise dig noget sejt.
Vi har strøm. Godt klaret, Roger. Kom ind og lad os se på det.
Helt tomt. Man kan råbe sine hemmeligheder, uden at nogen hører en.
Det her er mit yndlingssted. Prøv.
Smukt.
Jeg mener, at her er smukt.
Roger? Kom ind. Temperaturen falder hurtigt.
Kan du høre mig, Roger?
Læg brænde på. Ilden må ikke gå ud! Det er koldt!
-Cool. -Nej, det der var underligt.
Vi burde køre. Heroppe skal man tage underligt vejr alvorligt.
-Hvordan gik det? Er I blevet forlovede? -Vi tager nok en tredje date først.
-Bliver der en tredje date? -Det håber jeg.
Din far er ikke kommet endnu. Vent her lidt, så kommer jeg.
-Claire kan komme med, hvis hun vil. -Jeg kan spørge hende, hvis du synes.
Du går ingen steder, Don Juan. Vi ses i ventelokalet om 20 minutter.
-Hold dig i skindet og gå ikke i vejen. -Jeg vil ikke love noget.
Hvem er Don Juan? Er det ham, der rider på æsel på kaffedåserne?
Ja.
-Pokkers! -Kulden dræber batterierne.
Min familie bliver urolige. Jeg er nødt til at give dem besked.
Jeg tjekkede. Ingen kommunikationsmidler herinde fungerer.
Fandt du noget andet anvendeligt?
Nå?
Dataene fra udstyret, inden det blev slået ud, antyder-
-at vi oplever en atmosfærisk cyklon.
Den kan være stratosfærisk eller mesosfærisk. Det er ikke sket før.
Er det derfor, temperaturen falder så hurtigt?
Luften bliver trukket opad, til den når atmosfæren.
Der bliver den underafkølet, fortætter og falder mod jorden igen-
-som et underafkølet vindstød.
Det ligner en vindmølle, som spreder kold luft.
Det sker ikke overalt samtidigt og er derfor ikke blevet bemærket.
Alarmklokkerne ringer ikke, fordi hændelserne er isolerede.
Den næste slår ned 02.06 og varer 10 minutter og 15 sekunder.
-Vi befinder os midt i stormen. -Så kan Pemberton også blive ramt.
-Men det bliver ikke så koldt som her. -Klarer vi os her?
Indtil videre.
-Hvad forårsager det? -Forårsager?
Giftudslip, hul i ozonlaget, kernereaktorer som opvarmer havene.
Vi står måske over for en ny istid. Men den gode nyhed er...
...at kolde zoner er relativt lave. Vindene ligger mest på overfladen.
Ikke højere end 2500 meter. Vi undgår, at fly styrter ned.
Fint. Det er da noget.
-Hvad kan vi gøre ved det? -Ingenting.
-Hvordan ingenting? -Ingenting.
Vores mulighed for at kontrollere det ender her.
Så du, jeg og alle andre dør bare?
-Vi må da kunne bekæmpe det. -Cyklonen vokser sig større deroppe.
Mere luft trækkes op, og frekvensen stiger med 50 % for hver gang.
Det er kun et spørgsmål om tid, inden den truer hele den nordlige halvkugle.
De sikre zoner, mellem stormene, er ved at nærme sig hinanden.
Hvor længe varer denne storm?
Varigheden stiger også. Den næste vil vare 10 minutter og 15 sekunder.
Så 14 minutter og 32 sekunder, og 18 minutter og 18 sekunder.
22 minutter, 26 minutter og så videre!
Den stiger med fire minutter hver gang, en slags selvforsynende vind.
-Den vil dræbe alle på sin vej. -Men vejret er vel selvregulerende?
Den stabiliserer sig vel til sidst? Vi må kunne fremskynde processen.
Nej, det er for sent.
Ingen ville lytte, da vi stadig havde en chance. Det er sket.
-Der må være en måde. -Hvordan? Hvad skal jeg gøre?
Skal jeg sende et kernevåben op i rummet og sprænge den?
Ingen leder efter det her!
Vi har ingen kommunikation eller noget. Hvordan skal vi standse den?
Det ved jeg ikke. Men det gør du måske.
Jeg ved, hvem du er, Tim.
I lang tid forsøgte du at overbevise verden om faren ved klimaforandringer.
Der var en tid, da tænkte på menneskeheden.
Ja, jeg brugte hele min karriere, og mit liv på...
...at forsøge at få folk til at forstå farerne, og hvad fik jeg ud af det?
Jeg blev ignoreret, latterliggjort, afvist og truet.
Men nu handler det ikke kun om os to.
Jeg læste om, hvad der skete med din kone og datter.
Hvordan de omkom i stormen Katrina.
Ingen ord kan beskrive det. En tragedie.
Men der er andre familier derude.
Min familie er derude.
-Godaften, sygeplejerske Lettie. -Hej, Jordan!
Hvordan trives du her?
Mellem os to må jeg indrømme, at jeg er glad for, jeg ikke er i Cabo.
Claire er en sød pige.
Er der noget godt i kassen med hittegods?
Jeg tvivler, men du må gerne kigge.
Claire... Ved du, om hun ser nogen i øjeblikket?
Claire ville fortælle mig det, hvis hun havde en kæreste. Hvis det var det...
Nej, jeg...
-Halløjsa! -Man ved aldrig, hvad man kan finde.
Så er stilheden forbi.
Beklager, men på grund af strømafbrydelsen blev her hektisk.
Vi er et af de få steder, der har en generator.
-Hvor er din far? -Han dukkede ikke op... igen.
-Det var mærkeligt. -Nej, det var det samme sidste gang.
-Unskyld? Undskyld, kan jeg få hjælp? -Naturligvis, hr.
-Jeg er nødt til at tage mig af det her. -Selvfølgelig.
Lad os se på det. Pas på.
-Hvad er der sket? -Mr Watson frøs ihjel på sin scooter.
Jordan!
Hans ansigt viste ren skræk, som om han flygtede fra noget.
-Hvordan kan den slags ske? -Jeg har aldrig set noget lignende.
Intet signal.
De ved ikke engang, hvad der venter dem.
Min kone er taget med herop i årevis. I år er knægten med for første gang.
Og jeg kan ikke engang sig til dem, at de skal blive inden døre.
-Jeg kan ikke advare nogen. -Nej, men du kan måske få dem væk.
Vi kan ikke standse stormen, men vi kan forsøge at flygte fra den.
Der er en helikopterpad nord for byen.
-2500 meter. -Netop. Se her.
Syd for det område kan man overleve. Det er en chance.
Jeg tager den.
Temperaturen er oppe på sikkert niveau. Vi må af sted.
Sådan, mr Wallace. Så god som ny.
Men tag ikke ud på isen igen. Hvil dig og hold hånden tør i nogle dage.
Tag det roligt. Der bliver koldt her. Det er ikke et monster, der er efter en.
Det sker bare.
Turister...
-Har du hørt fra min mand, Lettie? -Nej.
-Vil du sige til, når han ringer? -Ja, men han er kommet her i 20 år.
Han er ikke så grøn, som folk tror. Jeg er sikker på, at han har det godt.
Tak.
Jeg tog benzin fra generatoren til scooteren.
-Kører vi nu, kan vi nu op til hytten. -Jeg tager ikke med.
-Du vil dø her. -Ingen er klar over det her.
En samtale vil ikke overbevise nogen. De vil have rigtige beviser, tal.
Får de dem, vil de måske forsøge. Hundreder millioner vil dø.
Det vil jeg ikke have på min samvittighed. Kun jeg kan gøre noget.
Hvad vil du gøre?
Jeg må finde på en måde at udsende et signal herfra.
Jeg advarer min familie, og så kommer jeg tilbage.
Stormen vil ikke aftage.
Jeg kom herop for at dø.
Min kone ville synes, det var komisk, at jeg dør på denne måde.
Red nu din familie. Jeg er okay med det her.
Vil du tænde for nyhederne, Jordy?
Det usædvanligt kolde vejr på den nordlige halvkugle undrer forskerne.
I Rusland er mindst fire millioner mennesker uden el-
-og i dele af Canada er al kommunikation nede.
Herhjemme er der ikke kommet nogen officielle udtalelser-
-og Det Hvide Hus beder folk blive indendørs og bevare roen.
Vi burde lede efter far.
Du ved jo ikke, hvor han er, eller hvor du skal lede.
Det vil jeg blæse på! Vi er nødt til at forsøge.
Han er voksen, Jordy. Det er ikke dit ansvar.
Candace? Jeg har Wilma i røret. Hun tror, at hun har slugt en edderkop.
Okay. Jeg må lige tage mig af det her.
Okay, men jeg er altså bekymret for ham.
Svar nu.
Tag den nu, Candace!
-Far? -Jordy!
-Godt... at du ikke dukkede op. -Jeg er ked af, at du tog med herop.
Jeg er ked af, at jeg har været fraværende, men du betyder alt.
Du og mor betyder alt for mig. Jeg elsker dig, Jordy.
-Hvad er der, far? -Et frygteligt uvejr er på vej.
Når vinden blæser, fryser man til is, så I skal blive indendørs. Forstået?
Ja. Jeg og mor er på klinikken.
Godt, en ny bygning med nødgenerator. I klarer jer godt der i nogen tid.
Stormen når Pemberton kl. 11.06 og varer i 18 minutter og 32 sekunder.
I skal blive indendørs imens. Vær opmærksom på nogle ting.
Vinden vil ændre retning, og så skal I være indendørs.
-Er du uskadt, far? -Jeg kommer og henter jer.
Far? Far!
Tim? Tim?
-Ja? -Jeg har givet familien besked.
-Jeg tager ind til dem nu. -Fint! Hør her...
Jeg ved, hvordan jeg sender data. Jeg skal bare op til radiobølgerne.
-Før din familie til helikopterpad'en. -Det gør jeg.
-Tim? Red så mange, du kan. -Ja.
Sørg for, at skuespilleren, der spiller mig i filmen, ser bedre ud-
-end skuespilleren, der spiller dig. Det skal være realistisk. Held og lykke.
-Strømmen er gået igen. Har I kaffe? -Ja da.
Det er hundekoldt.
Jeg har lige talt med centralen.
Vi får ikke strøm her og nu, så de beder os blive inden døre.
-Jeg tager tilbage til byen. -Ingen el? Jeg fryser ihjel.
-I må ikke gå udendørs. -Vent lidt.
Jeg er dr. Candace Summers, og min mand er Roger Summers.
De fleste genkender os fra vores besøg her.
-Et farligt uvejr er på vej hertil. -Isvinde, faktisk.
-Jeg kender ikke detaljerne. -De har ikke sagt noget i nyhederne.
-Fordi de ikke er klar over det! -Alle her har oplevet det før.
Det her er anderledes. Hvis I går ud, når uvejret kommer, fryser I til is!
-Vi skal da køre tilbage. -I lytter ikke! I er ikke sikre der.
-Jeres hjem kan ikke holde jer varme. -Hvor skal vi så tage hen?
Vi burde alle sammen blive herinde.
-Og hvad så? -Vi venter på min mand. Han har en plan.
-Hun er fra Miami. -Det forklarer sagen.
-Vi burde tage med ham. -Nej!
Jeg kører lastbil i al slags vejr. Jeg smutter, mens jeg kan.
I er nødt til at blive her! I er ikke sikre udenfor.
Min kollega har en patient, der skal flyttes. Turen tager otte timer.
-Vi har et job at passe. -Vi tager måske med.
-Så danner vi en konvoj. -Nej, vent!
Min mand er på vej. Han har al den nødvendige information om uvejret.
Kan I ikke bare vente et øjeblik?
Vi er vant til dårligt vejr, doktor. Hvis vi ikke hjælper folk, så gør ingen.
Hør nu på mig...
Okay, jeg har en halv time. Hvad skal jeg gøre?
Ly.
-Jeg henter Claire. -Nej!
Du bliver her, som din far bad dig om. Klinikken er bedre isoleret.
Netop. Hun ved ikke, at hun er i fare deroppe.
Jordan Summers, jeg forbyder dig at forlade bygningen!
Kom.
Kære Gud, lad det her fungere.
Jeg vil se min familie igen.
Patienten på stue 7 har lige udskrevet sig selv. Det var den sidste patient.
-Jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre. -Byen er fuld af gode mennesker.
Og de er alle sammen stædige. Vi overlever herude.
Jeg har ikke selv talt med Roger, men ifølge Jordan...
-...ved jeg ikke, om nogen overlever. -Det er vi gode til her, Candace.
Hvor er Jordan? Jordy?
Vi må finde ham!
Jordan!
Løb!
Tilbage! Skynd dig!
Kom så!
Ja! Dygtig pige!
Det er for meget. Fandens!
Kom nu!
-Vi har lukket. -Du skræmte livet af mig!
-Jeg hedder Fiona. -Roger. Hvad laver du her?
Det var så koldt derhjemme, at jeg gik herover. Men her er endnu koldere.
-Huset er ikke tilstrækkeligt isoleret. -Hvad er det, der sker derude?
Atmosfæren bliver nedkølet til livsfarlige temperaturer.
-Det sner ikke engang. -Det er for koldt til sne.
-Hvad skal vi gøre? -Vi må gå ind i et kølerum.
-Skal jeg gå ind i et køleskab? -Jeg er ikke ekspert.
-Fint! Men du er da i live. -Ja, kom med mig.
Kølerummet er godt isoleret. Det bliver koldt, men der er endnu koldere herude.
-Håber du det? -Ja, det gør jeg.
-Vi komme da ikke til at sulte. -Vi skal blive her i 26 minutter.
Så stiger temperaturen midlertidigt, og så kan vi tage til klinikken.
-Hvad sker der dér? -Min familie er der. Du kommer med.
Tak, Roger.
Nu bevæger vi os for at holde temperaturen oppe.
Den virker!
Gudskelov for videnskaben. Nu skal jeg have den op i luften.
-Er der sikkert derude? -Uvejret kommer og går.
Tiden mellem stormene bliver mindre hver gang, til det bliver usikkert.
-Hvad gør vi? -Vi gør som trupialen.
Vi flyver sydpå. Vi kører til lufthavnen, tager en helikopter...
-...og flyver til et varmere sted. -Kan du flyve helikopter?
Det skal vi nok klare.
Kom nu, ring til mig, en af jer.
-Hvad laver du, Lettie? -Hvis nu generatoren går i stykker.
-Hvis nogen når at komme tilbage. -Ja.
Roger!
Tak, gode gud, at du er her! Jeg var så urolig.
-Hvor er Jordan? -Hos Claire, selv om jeg forbød ham det.
-Vi henter dem. -Og så?
-Vi flyver væk herfra. -Nærmeste flyveplads er 25 km væk.
-Og stormen jager os. Hvad gør vi? -Vi skal bruge en lastbil med kølerum.
-Det holder kulden ikke, men også ude. -Vi har en ved butikken!
Perfekt! I henter bilen, jeg henter Jordan og Claire.
Lettie, pak en hospitalstaske.
-Vi bør ikke dele os. -Pensionatet er ikke nyt.
Der er 1 time og 24 minutter til næste storm. Stil jeres ure.
-Skal vi mødes her? -Hvis noget går galt...
Vi mødes her.
-Jeg elsker dig. -Jeg elsker dig.
Åh nej!
Nej! Jordy...
Herregud! Hvad laver du, mor?
-Jordy! -Lad være med det!
-Gør aldrig det der igen. -Okay.
-Jeg er så glad for, at I er uskadte. -Han reddede mit liv, mrs Summers.
Det er, hvad familier gør. Vi skal tilbage nu.
-Hvordan går det med far? -Han er okay. Kom.
-Hvor skal du hen? -Vi nordboere kan en masse tricks.
Nu ved I besked. Jeg håber, I foretager jer noget.
Okay, så starter vi med kablerne.
Nu prøver vi.
Ja!
-Det var jo let nok. -Ja.
-Jeg fandt nogle flere, Lettie. -Alle tiders!
-Har I bilen? -Ja. Jordan og Claire?
Jeg bad dem skrue ned for termostaterne og slukke alt lys bortset fra her.
Udtalelsen fra Det Hvide Hus lyder: "Vi vidste ingenting."
Men dr. Tim Hughes vidste besked. Både dengang og nu.
Man har ikke kunnet kontakte ham, siden hans signal blev udsendt-
-fra et sted i det nordlige Alaska. Masseevakuering er i gang.
Lufthavnene tanker alle fly for at redde så mange som muligt.
Ejer du et fly, eller har du flyvelicens, så kontakt myndighederne.
Flyv mod syd, hvis I kan, ellers hold jer indendørs.
Nye bygninger er bedre rustede. Hold jer varme og rid stormen af.
Redningsaktioner går i gang, når stormene er slut om syv dage.
Det lykkedes ham. Det var dr. Tim Hughes.
-Far! -Jordy!
-Du kom! -Undskyld, at jeg tvang dig med hertil.
-Undskyld, at jeg plagede om Cabo. -Det gør ingenting.
-Jeg påtager mig ansvaret. -Det spiller ingen rolle.
-Det vigtige er at holde sig varm. -Vi har syv minutter.
Forhold jer I ro. Og så er det nu.
Bliv inde, tænd op. Gud være med jer og held og lykke.
Temperaturen stabiliserer sig. Så smutter vi.
Lettie? Hvad laver du?
-Jeg tager ikke med, Candace. -Du kan ikke blive her!
Jeg er født her, og de mennesker, jeg elsker, bor her.
Jeg vil ikke svigte dem.
Nej, Lettie! Du kan ikke...
-Hun vil blive her. -Kom, der er intet, vi kan gøre.
Stille og roligt, Roger, så bliver vi på vejen.
Stille og roligt bliver vores død. Hvor langt er der til lufthavnen?
Normalt tager det 20 minutter. Normalt.
Hvad er det der længere fremme?
Det ser ikke godt ud.
-Hvorfor standser vi? -Det ved jeg ikke.
-Er alt i orden? -Ja, bare bliv siddende.
-Er alle...? -Ja.
-Er det den eneste vej til lufthavnen? -Ja, der er ikke andre veje.
-Skal vi fortælle de andre det? -Ikke hvis det ikke er nødvendigt.
Hvorfor kører vi ikke? Du godeste, hvad er det sket?
-Er der noget galt? -Vejen er spærret.
-Hvad gør vi nu? -Hopper ind i lastbilen.
Vi må håbe, at vi gør det rette.
-Det virker. -Det er koldere, end jeg troede.
Vi klarer kun en eller to storme til herinde.
Jeg må ringe til mine forældre og fortælle, hvad der sker.
Mobilnettet er nede.
Vi finder dem, når det her er overstået.
-Hvad gør vi nu? -Der er vel ikke en anden vej?
-Kun hvis vi kører tilbage til byen. -Nej...
-Jeg kender en genvej. -Hvad?
-Vi kan tage White Bridge. -Hvad er White Bridge?
Det er en gammel vej, der går over floden, direkte til lufthavnen.
-Perfekt! Så tager vi den. -Lukket. Fundamentet er i stykker.
Det er ødelagt af isen. Sidste år døde to børn, da de kørte krydsede den.
Åh, herregud!
-Ikke perfekt. -Det er ikke en mulighed.
-De jagede kanten. -Hvad betyder det?
Det er en fjollet konkurrence. Man ser, hvem der kan køre nærmest kanten.
-Så klarer den ikke vores lastbil. -Jo! Jeg har gjort det.
Min bror og jeg kørte over i en varevogn på vej hjem fra en fest.
-Det lyder for risikabelt. -Men vi kommer til lufthavnen.
Selve vejen er i orden.
Vi vil alligevel dø, hvis vi bliver her.
Vi har nok ikke andre muligheder.
Nu kører vi.
Sig, det er løgn! Benzinen!
Du var med omme bagi. Airconditioningen holdt os i live.
-Hvor langt er der efter broen? -Små veje, omkring 40 minutter.
Og motoren skal være i gang i 30 minutter ved næste storm.
Vi har ikke benzin nok til næste isstorm.
40 minutter i bil og til fods... Det går ikke.
Vi klarer det ikke.
Jo, vi gør.
-Jeg vil køre gennem næste storm. -Nej.
Det er vores eneste chance. Du er den eneste, der kan flyve en helikopter.
Jeg vil ikke lade en mor eller børn gøre det.
Det er sådan, vi gør her, Roger. Vi tager os af hinanden og ofrer os.
Nej!
Du ved, hvordan det vil ende. Spild nu ikke mere tid.
Stands bilen og gå om bagi.
Vi gør det bedst muligt for dig. Vi tænder lys og skruer op for varmen.
Så har du måske en chance.
Spild nu ikke mere tid!
Giv mig nogle tæpper. Skynd dig, der er ingen tid at spilde.
-Hvad sker der? -Jeg er tilbage om lidt. Det er okay.
-Tak, Fiona. -Vi ses ved lufthavnen.
-Det var en fin by, Roger. -Den bedste.
Gå nu.
-Hvad sker der, far? -Sæt jer ned.
Vi har ikke benzin nok til at holde stille.
-Fiona kører gennem den næste storm. -Nej, så fryser hun ihjel!
Vi har isoleret kabinen. Hun overlever måske.
-Vi kan ikke gøre det her, far! -Ellers fryser vi alle ihjel.
Og hvis hun fryser ihjel og kører galt?
Det vil ikke ske.
-Er du okay? -Jeg er træt af det her.
Ja, det er jeg også.
Du bør spise noget. Kalorier indeholder energi, og energi giver varme.
Jeg klarer mig, Miami.
Mente du det, du sagde?
-Det med at finde mine forældre? -Helt sikkert!
Syv minutter til næste storm.
-Vi er nok på broen nu. -Den holder.
-Gode gud! -Det skal nok gå.
Næsten fremme. Næsten fremme...
Det ordner sig.
-Vi er standset! -Vi må ud til hende.
-Nej, det er for koldt. Det går ikke. -Fiona...
-Jeg forstår det. -Der er intet, vi kan gøre, Jordy.
Det gør mig ondt.
Vi har ikke ret meget tid. Skynd jer!
Fiona?
Det gør mig ondt.
De er gode mennesker.
Nu går vi.
-Hvad nu? -I to leder efter nøglen.
-Kom, Miami! -Roger...
Vi skal bare op i 2500 meters højde, så klarer vi os.
-Jeg elsker dig! -Jeg elsker dig. Lad os få den ud.
-Må jeg fortælle dig noget? -Ja.
-Jeg er meget bange lige nu. -Ja. Det er jeg også.
Det skal nok gå.
Er du virkelig bange?
Jeg er ret sikker på, at far aldrig har fløjet en helikopter før, så...
-Der må være en bedre måde. -Vi har intet at trække den med.
-Vi har nøglerne! -Godt. Hjælp til her.
-Allerede? -Jeg er træt af den alarm!
-Hop ind, vi har travlt. -Ind.
Tænd for varmen. Den sidder under ventilationen.
Jeg anede ikke, at du kan flyve en helikopter!
-Claire har ret. Du er ret cool. -Jeg er fuld af overraskelser.
Helikopteren er iset til.
Se på højdemåleren. Når vi kommer op i 2500 meter, holder det op.
-Vi klarer det. -Ja da.
Vi fortsætter med at stige. Vi er tæt på. Næsten i mål.
-Vi klarede det! -Er vi i sikkerhed?
-Vi klarer det. -Vi må bare lande for at tanke.
Radioen virker. Vi kan få information og flyve videre mod syd.
Godt klaret, far!
Vi kan ikke blive ved med at lande for at tanke og få mad. Hvad skal vi gøre?
-Det er jo en ny istid, mor. -Roger?
Vi finder Claires forældre...
...og så starter vi forfra.
Vi bygger vores samfund og forsøger ikke at begå de samme fejl igen.
For Tim, Fiona og alle de mennesker, som ikke overlevede.
Tekster: www.ordiovision.com